Ai fost vreodată blocat? Pierdut în propriul corp?
Pierdut în propria ta minte? Pierdut în timp?
Atât disperat să scapi. Să ieşi.
Ajutor! Mamă!
- Ajutor! Tată! Tată! - Susannah!
- Mamă! Ajutor! - Susannah!
Mă numesc Susannah Cahalan. Am 21 de ani.
Şi am aici slujba mea de vis la New Yorc Post.
Locuiesc în New York. Nu ştiu, toţii avem vise, nu?
Nu râdeţi de mine, dar să lucrez aici a fost visul meu.
- Richard, poţi să verifici asta? - Nu am timp de dădăcit, Susannah.
Du-te şi cere-i lui Margo. Du-te.
Am toată viaţa în faţa mea. Eram neînfricată.
Şi habar n-aveam ce mă aştepta.
- Bună. - Ai în gură pixul meu?
Poate.
Păstrează-l. Trimite un e-mail data viitoare. Salvează un copac.
Nu ştiu ce e în neregulă cu asta. Mă simt pe afară, ştii.
Nu, e în regulă, Susannah. Dar mută sfârşitul la început.
Şi, pentru Dumnezeu, găseşte un titlu nou.
"Trecut şi prezent pericol? Implanuri ilegale ruseşti."
- Serios? Eşti mai bună de atât. - Îmi plătesc taxele.
Încet, dar sigur e drumul meu spre prima pagină.
Cel puţin e o poveste adevărată.
Au murit oameni pentru asta. Poate pot duce pe cineva la proces.
- Vreau să ajut oamenii. - Ce drăguţă eşti.
Ai nevoie de ochelari de soare mai mari.
- El este? - Dumnezeule.
- O să te omor. - Ce zâmbet ai.
- Opreşte-te. - Este omul tău?
- E noul tău tip sexi? - Margo.
- Calmează-te - A devenit destul de serios, nu?
- Vom vedea. Cine ştie? - Nu prea am timp de vorbit.
Scuză-mă, frumoaso.
- Bună. - Bună.
- Îmi pare rău, am întârziat. - Nu contează.
- Arăţi bine. Eşti agitat? - Mulţumesc. Nu...
- Da, un pic. - Nu trebuie. Îmi place asta.
- E îmbrăcămintea mea. - Arăţi ca un Smurf bronzat.
Mulţumesc. Asta a fost foarte frumos din partea ta.
Glumeam. Îmi place asta.
- Bine, eşti gata? - Haide. S-o facem.
Stephen, din ce trăieşti?
Cânt muzică, d-le Cahalan.
Da? Ce gen?
Un mixaj între Smiths şi Tom Waitsin. Cel puţin, asta am de gând.
Asta faci tot timpul în fiecare zi?
Mai lucrez şi la un magazin de discuri. Acolo am întâlnit-o pe Susannah.
- Sunt nişte bani de buzunar buni. - Bani de buzunar?
Susannah spunea că lucraţi în finanţe, aşa e?
Am lucrat. Sunt pe punctul de a-mi schimba cariera.
Avem în vedere ceva nou. Nu-i aşa, Giselle?
Este un nou început.
- Bună. - Bună, mamă!
Suntem pe acoperiş!
Scuzaţi-mă că am întârziat iar. La mulţi ani, dragă.
Bună, mamă.
- Frumoasa mea fată. - Te iubesc.
Bună. Am auzit că te-ai logodit. Felicitări.
Mulţumesc.
Ce este emoţionant. Nu este nici o ruşine.
- Ce ziceţi de un pic de alcool? - Bună idee.
- Hai să petrecem. - Felicitări, Tom.
- Susannah? - Eşti bine?
Scumpo.
Pune-ţi o dorinţă.
- Vrei ajutor? - Da.
Unu, doi, trei.
- Da. - Bine.
- La mulţi ani. - La mulţi ani.
Mersi, mamă. Te iubesc.
Te iubesc, tată.
- Să-l tai? - Mulţumesc.
- Vrei să-mi dai farfuriile? - Desigur.
Arată delicios.
- Bine. - Să începem.
- Sărbătorita mai întâi. - Mulţumesc.
Bne, Stephen. O să te descurci de minune.
Serios?
- Ce durează atât de mult? - Bine, da, ştiu!
- Haide, Stephen. - Bine.
- Nu ţi-a plăcut? - N-am zis aşa ceva.
Am zis că este interesant şi am crezut că e mişto.
Doamne. Stephen!
- 'Neaţa. - Bună dimineaţa.
Arăţi destul de bine.
Vrei cafea?
Nu. Am întârziat. Mult.
- Dezgustător. - Ce?
- De ce zâmbeşti aşa devreme? - Haide.
Nimeni nu zâmbeşte aşa devreme în New York. Nu e natural.
- De ce te deranjează asta, Margo? - Arăţi ridicol.
- Poate că sunt fericită. - Ştiu ce este.
- Sunt nişte poante ieftine. - Susannah!
Dimineaţa asta n-ai zâmbit.
De ce nu mă asculţi? Vino încoace.
Nu mă interesează deloc, bine? Dă-mi voie să fiu clar.
Dacă e adevărat, o tipărim. Da, consecinţele sunt ale noastre.
Nu, data viitoare să-ţi ţii scula în pantaloni.
şi nu te mai agăţa de lenjerie pentru că e umed acolo.
- Vrei gumă? - Nu, mersi.
Săptămâna viitoare ai un interviu cu senatorul ăla înfiorător.
Nu aud nici o întrebare aici.
Pentru că n-am pus semnul întrebării. Susannah, ştii asta.
Oricum, regretă şi îi pare rău. Vrea să-i ceară scuze soţiei sale.
Şi cred că ar trebui să fim unul mare, pentru că avem nevoie
la fel de mult ca tine. Tu mi-o vei aduce acasă.
Lasă-mă să mă gândesc la asta.
Ţi-am cerut să te gândeşti la asta. Fă-o.
Nu eşti gata?
Margo spunea că eşti pregătită pentru o misiune ca asta.
Dari nu eşti de loc.
Întoarce-te aici.
Umple hârtia şi pune-o online. Ai înţeles?
- Da. - Bine. Ce ai pentru mine?
- Statutul online cu reţele sociale. - Teribil. Editorilor le va place.
- Îl primeşti joi seara. - Ştiu că pot conta pe tine.
Acum ieşi afară din birou.
- Ştiu ce ai făcut. - Poftim?
- Ştiu totul. Mersi. - O meriţi.
Am vorbit un pic prea tare.
- Să-mi pun o mască de protecţie? - Sunt bine, sunt bine.
- Oricum, ce mai faci acum? - Sunt ploşniţe. Ce dezgustător.
- Şi tu? - Statutul pe Internet.
- Uite la noi cu poveştile astea grele. - Da, sunt intense, nu?
Edward R. Murrow se răsuceşte în mormânt.
Ce faci? Trezeşte-te!
Bună, Susannah. Unde eşti?
Nu te-am văzut de câteva zile. Vroiam să văd dacă eşti bine.
Margo?
Ştii cum arată o muşcătură de ploşniţă?
Crezi că ai aşa ceva?
Pentru că sunt peste tot. Sunt în visele mele.
Uite. Aşa arată?
Nu ştiu la ce să mă uit. Nu, nu văd nimic.
Nu vezi asta?
- Nu văd nimic. - Bine, stai puţin.
Uite. Apropie-te.
- Nu vezi asta? - Nu văd.
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Margo, e chiar acolo.
Văd că ai nevoie de o bronzare.
- Haide, nu poţi să vezi? - Susannah!
Ce-i rahatul ăsta?
Ai scris greşit numele. N-ai verificat. La ce naiba te-ai gândit?
Legal ar trebui să se potrivească!
Spuneai că va fi gata joi şi acum e luni.
Da, este luni.
Richard, eu...
Îmi pare rău. Bine?
Nu mă simt eu însămi în ultima vreme. Chiar mi-a fost rău.
N-am putut să dorm. Eu...
Du-te la birou şi rescrie. Atenţie la ortografie şi gramatică.
Astă seară. Pentru că asta nu poate fi citită.
Chiar dacă nu te simţi bine, n-am crezut că ai putea face aşa ceva.
Du-te înapoi la birou şi termină. Ieşi afară de aici. Du-te.
Şi ea este încă aici. A auzit că am spus să plece.
Alo!
Ieşi din biroul meu.
Chiar dacă nu te simţi bine, n-am crezut că ai putea face aşa ceva.
Eşti bine?
Susannah, unde eşti? Ai întârziat.
Mişcă-ţi fundul aici, o să pierzi întâlnirea de la ora zece.
M-am supărat acum, Susannah.
O să ratezi întâlnirea şi nu vreau asta.
Nu sunt mama ta. Adună-te şi treci la treabă.
N-o să mai sun iar. La revedere.
Vorbeşti serios?
Cariera ta de jurnalist se termină dacă îmi spui poveşti despre mama ta.
Haide, omule.
Mersi că ai venit, Susannah. Mă bucur că ai reuşit.
- Cine mai are ceva? - Chiloţii senatorului sunt fierbinţi.
Vom avea toate informaţiile pentru că Susannah se ocupă de asta, da?
Susannah, ai înţeles? Interviul cu senatorul. Eşti gata?
- Da, absolut. Da. - Eşti bine?
- Da, domnule. - Bine. Ne bazăm pe tine.
Hai să schimbăm subiectul. Cine are ceva interesant?
Daţi-mi ceva interesant. Cine are ceva?
E mereu un mister cu lipsa cu lipsa coperţilor.
Lipsesc coperţile? Bine, putem folosi asta.
Mă simt foarte rău.
Mă doare capul şi am dureri de stomac.
Mi-a amorţit mâna, la fel şi piciorul şi eu...
Nu mă simt bine, Stephen. Deloc bine...
Asculţi asta acum? Eşti cu chitara?
- Nu. - Doamne.
Da, înregistrez ceva.
- Simţi înţepături? - Nu ştiu.
Mă simt ciudat.
N-am mai simţit niciodată aşa ceva. Niciodată.
- Ar putea fi o mahmureală? - N-am băut aproape nimic.
- Nu eşti însărcinată? - Nu mă ajuţi deloc. La revedere.
Ce naiba cauţi sub birou?
- Stephen... Doar... - Vrei să vorbeşti despre asta?
- Să intru la tine sub birou? - Da.
- O să iau o cafea. Tu vrei ceva? - Vreau doar să stau sub masă.
Este moda cu blondele agitate.
Susannah, ce se întâmplă?
Nu ştiu. Par a fi nişte simptome asemănătoare gripei.
Mi-a amorţit braţul şi piciorul stâng.
Mă simt ameţită tot timpul.
Nu ştiu dacă are legătură cu asta.
Am nişte...
... muşcături de ploşniţe pe mână.
- Lasă-mă să văd. - Uite. Le vezi?
- Ai avut vreo problemă? - Nu.
Uită-te la nasul meu.
Vrei să ţii mâinile întinse cu palmele în sus?
Împinge-mi mâinile.
Bine. Ia-ţi jacheta pe tine şi stai jos.
Voi face un test de sânge, şi o să faci o scanare RMN.
- O scanare RMN? - Ca măsură de precauţie.
Este un laborator mai încolo care-ţi poate face unul pe loc.
Asta a fost. Ai terminat.
Ce? De ce nu te opreşti?
Fă-o din nou. Spune-o!
Nici nu credeam.
Bună, Susannah.
Avem veşti bune. RMN-ul arată că totul e normal.
Şi nu ai nici un accident vascular sau un cheag de sânge.
Două chestii de care, sincer, şi eu am fost îngrijorat.
Dar totul e curat, asta conzează.
Mersi.
Bună, eu sunt. Vrei să mă laşi să intru?
Uite, sunt foarte obosită.
Putem s-o facem în altă zi. Bine. O să-mi dau seama.
Susannah, am traversat oraşul. Acum este bine pentru mine.
Aşa e, e foarte murdar. Trebuie să fac curat. Nu mă aşteptam...
Ce naiba e mirosul ăsta, Susannah?
- Ţi-am spus că-i murdar aici, tată. - Arată ca naiba.
Susannah, ce-ai făcut aici?
Stephens a fost. Nu eu. Eu nu prea beau.
Trebuie să te aduni.
Nu poţi trăi aşa. Eşti mare acum. Nu mai eşti la şcoală.
Uite, între muncă şi toate celelalte, nu prea am avut timp, tată.
Lasă-mă să mă uit la scurgere şi apoi facem curat împreună.
- Este aici sau aici? - Este sus, tată.
- De unde vin toate picăturile. - Dedesubt e în regulă.
Este uscat. Nu se întâmplă nimic aici.
Stai să mă uit.
Picură.
A picurat acum, tată.
- N-ai văzut asta? - Susannah, nu picură.
Picură.
- La serviciu e în regulă? - Da, e bine.
Nu mai lăsa locul ăsta aşa.
Prefer să trăieşti curată şi liniştită.
Ei bine, Stephen ăsta...
- Chiar îţi place de el, nu? - Da.
E un băiat bun şi cred că...
Cred că o să-ţi placă de el când o să-l cunoşti.
Da? Nu e ceva temporar?
- Multor băieţi nu le place asta. - Ca şi ţie, tată.
- Trebuie să plec. - Te iubesc. Condu cu grijă.
- Cumpără nişte saci de gunoi. - O s-o fac.
Te iubesc.
Bine.
Susannah, e gata.
- Ce? Cine? - Senatorul.
Doamne. Bine.
- Eu nu sunt gata. - Respiră adânc. Va fi bine.
Succes.
- Bună. - Mă bucur să te cunosc.
Ce aveţi de spus în legătură cu acţiunile dvs?
Şi ce o să le spuneţi cetăţenilor din New Jersey?
Regret din toată inima ce s-a întâmplat.
M-am pierdut pe mine, mi-am pierdut familia...
Şi ţi-ai pierdut pantalonii?
Îmi pare rău, continuaţi. Îmi pare rău.
Aşa cum spuneam, alegătorii din New Jersey sunt oameni buni şi...
Scuze, sună ca "deranjat".
Te-ai prins, omule, dar cam aşa s-a auzit.
Eşti bine, domnişoară?
Da, sunt bine.
Îmi pare rău. Am mai multe întrebări...
- Interviul s-a terminat. - Nu.
Nu pot să cred că Richard a lăsat să se întâmple asta.
Richard te-a pus să faci asta?
- Nu, n-am terminat. - Totul e o glumă.
- Staţi jos! N-am terminat interviul! - Nu, trebuie să plecăm.
N-am terminat cu asta! N-o să mă părăsiţi!
- Dumnezeule. - Eşti bine.
Sunt bine.
Să lămurim ceva.
Editorii care reprezintă senatorul, nu sunt doar pentru el.
Ei reprezintă celebrităţi şi sportivi şi mulţi alţii.
Şi toţi oamenii cu care am vrea să vorbim
nici măcar nu vor mai răspunde la telefon pentru ce-ai făcut.
Asta va fi o problemă pentru mine, pentru şeful meu şi pentru acest ziar.
Ar trebui să fii concediată.
Pleacă de aici. Ieşi acum!
Chiar nu ştiu. Ştiu că se poartă ciudat
cam de o săptămână.
Bea prea mult? Pare că e mahmură.
Nu cred, dar nu ştiu ce face cu prietenul ei.
- Ia droguri? - Nu. Serios?
- Nu, te întrebam. - Nu cred.
- Eşti sigură? - Da.
Nu se comportă normal, dar nu ia droguri.
Lasă-mă s-o supraveghez. Doar pentru o vreme.
Bine, dar uite cum facem.
Ţine-mă la curent, dacă continuă, va lucra acasă.
Nu ştiu ce se întâmplă cu ea. Vorbesc serios.
- Am înţeles. - Bine.
Susannah? Susannah?
Susannah, nu mai vorbi în somn.
Susannah, opreşte-te.
Susannah?
Susannah!
- Stephen. - Ce este?
Trebuie să mă scoţi de aici.
Trebuie...
- Ce? - Scoate-mă. Nu mai vreau aici.
- Nu, Susannah. - Haide.
Susannah, nu plecăm nicăieri înainte să te vadă cineva.
- Stephen, nu-mi pasă. - Păi, ar trebui.
Dacă nu vrei să mă ajuţi, nu ştiu ce cauţi aici.
- Ai primit vreo explicaţie? - Nu. Au spus că a fost o criză.
De ce nu ne-ai sunat?
- De ce nu m-ai sunat? - N-am avut numerele voastre.
- S-a petrecut atât de repede... - Nu aveai numerele noastre?
Nu te-ai uitat în telefonul ei la "mama şi tata"?
Ce idiot nu se uită în telefon la "mama şi tata"?
Nu ştiu, m-am panicat. A trebuit să-i chem o ambulanţă.
- Ce doctor a fost? - A fost o asistentă medicală, cred.
- Crezi că a fost o asistentă? - Nu ştiu.
Au spus doar că a avut o criză.
- Şi asta-i... - Ce e în neregulă cu tine?
- Îţi pasă de ea sau nu? Ce făceai în... - Da, bineînţeles.
Thomas! Bine, ştii ce?
Mulţumesc că ai avut grijă de ea.
Haide.
Susannah, cred că e mai bine să vii acasă cu noi.
Îmi pare rău, e drăguţ din partea voastră, dar nu, mulţumesc.
- Susannah, pare o idee bună. - Serios, Stephen?
- Atunci, să mergem să luăm lucrurile. - Susannah, nu este deloc aşa.
Ştii ce, ar trebui să plecaţi. Ştiu că vă este greu.
Stephen, ce ar fi să mergi acasă? Odihneşte-te şi am eu grijă de ea.
- Este o idee bună. - O să-ţi adun nişte lucruri.
Nu, nu trebuie să aduni nimic, pentru că asta-i casa mea, da?
Şi eu decid aici.
- Nu plec nicăieri. - Stephen.
Dacă se mai întâmplă aşa ceva, sună-mă, bine?
Sigur.
- Unde-ţi e periuţa de dinţi? - În baie, mamă.
Unde sunt toate periuţele.
Te iubesc.
Susannah! Vino să vorbeşte cu mine.
Susannah, vino jos!
Dragă?
Ce faci?
Înot, mamă. Doar înot.
Haide înăuntru.
Înoată la mine.
Nu mai era ea însăşi. N-o mai recunoşteam.
M-am uitat în ochii ei, ea s-a uitat la mine,
şi puteam să văd că nu este acolo.
De parcă era într-o transă.
Vom trece peste asta, da?
Susannah?
Nu.
Cred că trebuie să dormi puţin.
Poate că trebuie să ne gândim la o excursie.
Am putea să mergem la lac.
- Să mâncăm ceva bun. - Absolut.
Aşa simt.
Aş putea folosi asta.
Este Stephen.
Nu e doar vina lui.
Este dragoste tinerească. Nu mai pot face faţă.
E prea mult pentru mine.
Trebuie să-i spun asta.
Care este ziarul?
Cum rezolvă ziarul. Sunt nefericită.
Sunt foarte nefericită aici. Este editorul meu, Richard. Este Margo.
Sunt atât de nefericită.
Vreau să mă întorc la şcoală. Am nevoie de asta.
Trebuie să schimb asta! Trebuie să schimb uleiul!
Trebuie să găsesc o carieră care duce la ceva, ştii?
Trebuie să schimb. Trebuie s-o fac. Asta este.
Nu, nu.
Nu, nu, nu. Doamne. Nu, este New York-ul.
- Este New York. Sunt nefericită. - În regulă, dragă.
Sunt atât de nefericită acolo şi nu mă pot descurca.
Susannah?
Doamne!
- Sunt bine? - Nu trebuie să spun,
dar pari ca mine.
Am mai văzut asta de multe ori,
dar bancherii şi tipii de pe Wall Street care vin aici sunt toţi stresaţi.
Nu-i nimic în neregulă cu ei, e totul în mintea lor.
Uită-te în ochii mei şi spune-mi sincer, pentru că nu e o judecată aici.
Cât alcool bei pe zi?
Poate un pahar de vin seara.
Ştii, când vine iubitul meu. Sau împărţim o sticlă,
dar nimic important.
Petrecere cu bere.
- Iei droguri? - Nu de ceva vreme.
Foarte simplu. Petrece prea mult.
Nu doarme şi lucrează foarte mult.
Am văzut asta adesea la tinerii care trec de la şcoală la muncă.
- E o viaţă în schimbare. - Asta crezi că este?
D-nă Nack, am aproape 20 de ani de experienţă în acest oraş.
Am văzut de toate. Asigură-te că nu bea.
Să-şi ia medicamentele pe care i le-am prescris şi totul va fi bine.
Foarte bine. Mersi.
Nu mai pot să fac asta!
Ce naiba...?
- Susannah. Ce se întâmplă... - La ce vă uitaţi?
Stai jos, Susannah.
Toţi sunt bine. Nu ştiu ce fac. Sunt terminată.
Mi-am pierdut slujba. Stephen nu mă iubeşte. Nimeni nu mă iubeşte.
Sunt pierdută, Margo. N-am unde să mă duc.
Dragă, eşti în birou acum. Trebuie să te relaxezi puţin.
Dragă.
- Sunt atât de fericită. - Dragă.
Sunt atât de fericită.
Margo, sunt aşa de fericită. Ştiu ce să fac!
Da, la naiba, da!
Asta este. Sunt aşa de fericită, Margo.
Richard! Richard! Da!
Da, Richard. Vino aici. Vreau să vorbesc cu tine.
Da. Bine. La revedere. Haide, Richard.
Nu-i nimic amuzant. Treceţi la treabă. Acum!
- Richard, trebuie să vorbim. - Bine, vin acum.
Ce naiba faci? Eram într-o şedinţă.
Vreau poveşti mai mari. Poveşti mai bune, Richard.
Vreau să fiu reporter de investigaţie.
Sunt pregătită pentru asta.
Susannah, vorbeşti prea tare. Linişteşte-te.
- Ce ţi s-a întâmplat? - Sunt emoţionată, Richard.
Ai mai văzut pe cineva pasionat şi emoţionat pentru ceva?
Toţi salariaţii stau şi scriu pe computere
şi fac numai rahaturi, dar eu nu fac asta!
Susannah, când ai vorbit ultima dată cu familia?
- Nu cred că contează. - Ce-au spus? Te-au văzut?
Richard, ei mă susţin. Toată lumea mă susţine.
Dar nu simt asta din partea ta. Asta-i problema.
Mă sprijini ca familia mea? Ca Margo?
Sau ce?
Du-te acasă şi o să te susţin. Vreau să te duci acasă.
- Mă concediezi? - Nu. Te trimit acasă.
Bine. Bună discuţie. Trimite-mi acel e-mail.
Am nevoie de dosarul personal al lui Susannah Cahalan.
Şi datele de contact ale familiei. Da, mersi.
- Scuze, mai spui o dată? - Sunt bipolară.
- De ce crezi asta? - Am căutat pe Google.
- Ai căutat pe Google? - Da.
De două săptămâni nu mă mai pot concentra, mănânca sau dormi.
Zâmbesc, plâng şi râd. Sunt fericită şi sunt tristă.
Dar ştiu, doctore,
asta-i pentru că sunt o persoană creativă.
Şi asta se întâmplă persoanelor creative.
Mulţi oameni creativi sunt bipolari.
Bipolar este ceea ce mă face cine sunt.
Este o parte din mine şi trebuie să accept asta.
Te-ai mai simţit vreodată aşa, oricând în viaţa ta?
Dacă am fost mereu energică?
- Gânduri de sinucidere? - Nu.
Adică...
Toţi visează despre moarte, dar eu nu vreau să mor.
- Bine. - Sunt bipolară, nu?
Este prea devreme pentru a fi siguri. Dar eu văd situaţii amestecate.
Adică extrem de sus şi foarte mult în jos.
Dar sunt de acord cu dr Samson.
Pe moment ai multe de făcut în viaţa ta.
Uneori se întâlnesc ca elemente maniacale şi depresive.
Tipic tulburării bipolare.
Dar, pentru că ai o vânătaie pe faţă, nu înseamnă că ai fost bătută.
O să-ţi dau o reţetă pentru olanzapină.
Este un agent antipsihotic împotriva schimbărilor de dispoziţie.
Ia pastilele astea şi vedem cum merge când revii.
Anunţă-mă cum te simţi. Şi te programăm peste o lună.
De ce mă părăseşti acum?
M-am uitat la asta. Nu fac asta să mă distrez.
Ascultă-mă. Vrei să auzi efectele secundare?
Euforie, febră, stare generală de disconfort, durere, cefalee,
hiperventilaţie, palpitaţii şi iritabilitate. Mamă, asta e!
Asta mă înnebuneşte.
Susannah, le-ai luat o zi.
Nu contează, da? Sunt otravă! Sunt toxice!
- Ia pastilele. - Vrei să mor?
Ia pastilele pentru mine.
Fă-o pentru mama ta! Ia pastilele!
Dă-le o şansă să lucreze! Te rog!
Ştii ceva?
Când voi muri...
... vreau să fiu încinerată alături de bunica.
Bipolară? Nu mi se pare bine.
Poate că şi bea prea mult.
Nu crezi că exagerezi?
N-ai mai văzut aşa ceva. Deci, nu ştii, da?
Nu exagerez. Fiica noastră...
... are o problemă şi eu sunt epuizată.
Vreau să mă ajuţi. Vreau să ai grijă de ea.
Bine, voi sta cu ochii pe ea.
Şi o să ne dăm seama ce se întâmplă, dacă stăm împreună.
Intensă, totuşi. Chiar înfricoşător.
Bine.
- Susannah! Masa-i gata. - Este o zi minunată.
Da, e frumos acolo.
Vrei suc sau apă?
Eşti bine?
Vino şi ia un loc.
Vrei pâine?
Mersi.
- Unt? - Nu. Nu, mulţumesc.
Vrei să te opreşti?
Nu mai mesteca.
Nu vrei nimic? Este felul tău preferat.
Giselle a muncit din greu să-ţi gătească asta.
N-a fost nici o problemă.
De ce mi-ai spus?
- N-am spus nimic, Susannah. - Nu ţi-a spus nimic.
Chiar acum. Ai spus-o din nou. M-a numit o fetiţă răsfăţată.
- Nu, Susannah... - Iarăşi! A spus-o iarăşi.
- De ce-mi faci asta? - Ce vrei să spui?
De ce-mi faci asta?
- Nu ţi-am făcut nimic. - N-a spus nimic.
Te-am auzit cum ai spus! De ce mi-ai spus asta?
- Susannah! - Am auzit ce mi-ai spus!
Treci în camera ta. Ce e cu tine?
- Ce s-a întâmplat? Spune. - Nu, nu, nu!
- Lasă-mă în pace! - Nu te pot ajuta dacă nu-mi spui!
Nu te apropia!
Te-am auzit!
Vreau să pleci! Nu o să mă iei!
Giselle vrea să mă răpească!
- Nimeni nu vrea să te răpească. - Te rog. Nu mă atinge.
- Este în regulă. - Nu mă atinge.
E în regulă.
Uite, EEG-ul este normal. RMN-ul şi testul neurologic sunt normale.
Sângele este normal. Totul e aşa cum trebuie.
A băut prea mult şi prezintă semnele clasice ale abstinenţei.
Ştiu că vă e greu să auziţi asta despre fata voastră.
Trebuie să-şi ia medicamentele, fără petreceri şi să se odihnească.
N-am mai văzut-o să bea de peste două săptămâni.
Eu beam un pahar sau două de vin în zilele mele
şi tot ce-am păţit a fost o mahmureală.
Abstinenţă? Glumeşti?
Chiar îţi închipui că o să credem asta?
Trebuie să fie internată acum.
Nu mâine, nu astăzi, acum. Şi nu plec până nu avem un pat de spital
în care să ne punem fiica astă seară.
Aşa că, haide, cheamă poliţia. Nu am nimic de pierdut.
Bună dimineaţa, Susannah.
Cum te simţi astăzi?
- Mulţumesc. - Te ridici puţin, Susannah?
Foarte bine, mersi. Cum te simţi?
El vrea să salveze fata asta.
Susannah primeşte ajutor. Ce este în neregulă cu tine?
Nu mai ai încredere.
Trebuie să mă scoţi de aici. Nu-i locul meu aici.
Şi se spun lucruri rele despre mine.
Cine spune lucruri rele despre tine?
Susannah, ce nu e în regulă cu tine?
Ei. Oamenii de la televizor.
Bine.
Susannah, poţi să-mi spui ceva
despre cum te simţeai înainte de a veni la spital?
Mă simţeam dispărută.
Poţi să-mi explici puţin mai mult?
Obosită. Parcă nu eram în viaţă.
Susannah, o să-ţi pun câteva întrebări de bază.
Şi vreau să faci tot ce poţi şi să răspunzi, da?
- Cum te cheamă? - Susannah Cahalan.
- Ştii ce an este? - Doamne. Nu auzi asta?
- Ce să aud? - Asta.
Susannah, vreau să te concentrezi şi să-mi răspunzi la întrebări, da?
- Trebuie să mă scoţi de aici. Acum. - Susannah.
Susannah, suntem aici să te ajutăm.
Nu te vom răni, da? Îţi promit.
- Nu mă atinge. - Bine.
Vreau să-ţi braţele sus ca şi când ai ţine o tavă, da?
Nu, nu, nu. Nu mai fac asta.
- De ce mă interoghezi? - Nu te interoghez, Susannah.
Ieşi afară! Ieşi din camera mea.
Te vom lăsa acum singură, Susannah, da?
Am înregistrat câteva din cântecele mele.
Când o să asculţi, o să-ţi aminteşti nişte chestii.
Vorbeşte cu mine, Susannah.
Te rog.
Sunt... speriată.
Doamne, Stephen, mă simt...
Toţi de aici vorbesc despre mine.
- Am nevoie de tine. - Ascultă-mă.
Îi vom da de capăt.
Putem trece împreună prin asta.
- Serios? - Da.
Am tulburări de personalitate multiplă.
Ai fost diagnosticată de vreun psihiatru sau psiholog?
Nu.
Am fost diagnosticat de un psihiatru cu tulburare bipolară,
dar nu personalitate multiplă.
Şi ai luat vreun medicament?
Nu. Au încercat, dar am refuzat să le iau.
Le-am scuipat afară.
Dr. Khan, trebuie să plec de aici.
- Nu mai sunt în siguranţă aici. - De ce nu eşti însiguranţă aici?
Ei vorbesc despre mine. Toţi.
Pot să-i aud.
Asistentele vorbesc despre mine.
Şi le pot auzi gândurile.
Le poţi auzi gândurile?
Ele cred că nu le pot auzi, dar eu le aud.
Le aud tare şi clar.
Nu vreau să mai vorbesc cu tine.
Ajutor!
Nu! Nu!
Ajutor!
Susannah!
Pot presupune două posibile diagnostice.
Primul, prezenţa schizofreniei,
plus o psihoză postictală.
În mod clar este psihotică, dar întrebarea este...
De unde provine comportamentul psihotic?
O să-i prescriu un haloperidol.
Asta ar trebui s-o sedeze şi mai putem face nişte teste suplimentare.
Dacă comportamentul nu i se ameliorează,
ar trebuis să-i găsim alt spital mai bine echipat pentru a face faţă problemei.
Nu. Fiica noastră nu va merge la o secţie de psihiatrie.
Cum vă explicaţi crizele?
Cum vă explicaţi că niciodată n-a mai fost aşa?
Cum puteţi ajunge la asemenea concluzie fără toate faptele?
Dr. Ryan, de ce nu mai faci nişte teste
înainte de a ne ameninţa cu spitalele de psihiatrie?
- Ei bine? - Nu au nimic.
Nimic? E aici de o săptămână, ar trebui să aibe ceva.
Ei nu ştiu. Fiecare ne dau un diagnostic diferit.
Unul spune că e bipolară, altul că e schizofrenică,
altul spune că e psihotică. Nu ştiu.
- Ce înseamnă asta? - Că nimeni nu ştie ce se întâmplă.
Nu este psihotică, indiferent ce-ar fi.
De acord. Cred că e cea mai convenabilă explicaţie pentru ei.
Trebuie să continuăm să-i presăm ca să continue investigaţia.
- Bine, e important. - Presiune.
Vreau să ştiţi amândoi că plănuiesc să stau aici până vor afla ce este.
Vreau să fiu cu ea şi ea are nevoie de noi toţi.
Mulţumesc, Stephen.
- Apreciez asta. - Scuzaţi-ne.
Ar trebui să căutăm cauze neurologice aici.
Susannah!
Bună.
Nu te bucura prea tare.
Arăţi grozav.
Ţi-a adus nişte flori false. Pot să te îmbrăţişez?
Am să o fac.
Bună, dragă.
Ce, nu mai vorbeşti cu mine?
Am ceva pentru tine.
Este foarte dezamăgitor.
E o cărticică a naibii de urâtă.
Şi toţi au făcut asta. La birou toţi au semnat.
Şi o mulţime de oameni au spus
nişte chestii tari de care noi am fi făcut mişto.
Chiar şi Richard a semnat. Cred că îi este dor de tine.
Erai ca şi mica lui ucenică.
Şi mie mi-e dor de tine.
Şi lui îi este dor de tine. Asta e...
O s-o pun aici.
Putem face mişto de asta mai târziu.
Am testat-o pe Susannah pentru toate bolile infecţioase de care ştim.
Toate rezultatele sunt negative, inclusiv boala Lyme,
toxoplasmoză, criptococi, tuberculoză şi multe altele.
Toate testele fiind negative,
sugerează că Susannah are o boală psihotică primară,
care ar putea, probabil, să fie schizofrenie.
Şi ce înseamnă toate acestea?
Poate că ăsta nu e spitalul potrivit care să o trateze.
Poate ar trebui transferată la un spital psihiatric.
Bine, uite. Voi continua s-o monitorizez pe Susannah
zilnic în următoarele trei zile.
Să sperăm că va apare ceva
şi că vom găsi o cale de rezolvare ca să-ţi faci fiica mai bine.
Ceva?
Nu înţeleg asta.
Fiica noastră moare acolo.
Testele nu ne arată că moare, domnule Cahalan.
Testele spun că este o tânără sănătoasă.
- În mod clar suferă şi noi... - Vreau răspunsuri!
- E treaba ta să găseşti răspunsuri. - D-le Cahalan...
Ăsta nu-i un club pentru copii unde vă jucaţi de-a doctorii.
E viaţa fiicei mele! Viaţa ei este în mâinile tale şi vreau răspunsuri!
Spune-mi ce este în neregulă cu fiica mea!
Adevărul e că nu ştim ce este în neregulă cu fiica dvs.
Lucrăm şi luăm decizii pe baza faptelor
şi în acest moment nu avem nimic.
Ne pare rău că nu mai putem face nimic.
Scuzaţi-mă.
Avem rezervat deja un pat şi aşteptăm doar decizia dvs.
Complet catatonică.
- Eşti bine? - Da.
Cum rezişti?
N-ar trebui să fie aşa.
Ştiu că încă e acolo. E doar blocată.
Când mă uit la ochii ei, o văd ţipând să iasă afară.
Mă gândesc la toţi oamenii, la voi, medicii,
că ne puteţi da o speranţă.
Asta-i meseria voastră, nu?
Vă doresc tuturor un weekend fantastic.
- Mulţumesc. - Şi ia-o mai uşor, te rog.
Vreau să te văd în clasa mea săptămâna viitoare.
Ia te uită, d-r Khan.
- Cărui fapt îi datorez plăcerea? - Am nevoie de ajutorul tău.
Predau acum. Lasă-mă liniştit.
21 de ani, de sex feminin, dreptace.
Simptomele ei au început cu comportament maniacal,
paranoia, izbucniri neregulate.
Asta a dus la o criză, apoi la a doua, apoi la a treia.
Starea ei continuă să regreseze. În fiecare zi.
Sabrina, predau acum.
Nebunia e că, în afară de asta, ea era complet nebună.
N-a luat nici un fel de medicamente.
Examenele fizice erau normale. Examenele neurologice erau normale.
Infecţia este negativă, testul de imunitate era negativ,
metabolismul toxic era negativ.
- Toate erau negative. - Recunosc, sună foarte interesant.
Dar aşa cum spuneam, predau acum.
E pe cale de a pleca la un spital psihiatric.
Dr Khan, bazându-mă pe ceea ce mi-ai spus, poate că ar trebui.
Nu. Mi-ar fi foarte uşor să spun că e bipolară sau schizofrenică,
dar un sentiment îmi spune că nu este aşa.
Ştiu sentimentul. Bine, voi arunca o privire.
Grozav.
Mă întreb cum este el. Să sperăm că competent.
- O zi bună. Salut. - Bună, sunt Rhona, mama lui Susannah.
- Încântat de cunoştinţă. - Tom. Sunt tatăl ei.
Eu sunt dr Najjar. Tu trebuie să fii faimoasa Susannah.
Spune-mi Souhel. Plăcerea e a mea.
- Vă rog să staţi jos. - Bine.
Susannah? Voi face tot posibilul pentru a te ajuta.
Nu te voi răni şi nu te voi minţi niciodată.
Bine, să începem.
Cum te cheamă?
În ce an suntem?
Trebuie să fim puternici pentru Susannah.
Ştiu.
Vom trece peste asta.
Da, aşa sper.
Poţi să-ţi atingi nasul cu mâna asta?
Foarte bine.
- Stephen? - Ce este? E bine?
Domnule Cahalan.
Ştii ce, de ce nu-mi spui Tom?
După tot prin ce-ai trecut, poţi să-mi spui idiot, dacă vrei.
Mersi.
De ce nu te duci acasă şi să dormi puţin?
Acum...
Vrei să mergi puţin?
Dă-te jos din pat.
Nu. Nu.
Poate s-o facă singură.
Vreau să mergi în linie dreaptă.
Un picior în faţa celuilalt.
Bine, bine.
- Totul arată bine. - Da, este perfect.
Ce-am pierdut?
Susannah? Poţi să desenezi un ceas?
Şi scrie toate numerele, de la unu la doisprezece.
Aşa cum îţi aminteşti.
Foarte bine.
Acum scrie numerele. De la unu la doisprezece.
Dr. Najjar, ce vezi?
S-ar putea să întârzii astă seară. Nu, totul e bine. Da.
Dr Ryan, sunt Souhel.
Da, cred că am ceva ce te-ar putea interesa.
Bună dimneaţa.
- Cum mai faci? - Bine.
Aş putea avea o explicaţie pentru tine.
Cred că emisfera dreaptă a creierului este grav afectată şi inflamată.
Într-un creier defect, când o emisferă nu funcţionează,
lumea vizibilă se deformează.
Ca şi ceasul ăsta.
Nimeni cu probleme psihiatrice n-ar desena un ceas aşa.
Cel puţin, nu suferi de schizofrenie şi tulburare bipolară.
Care-i cauza acestei inflamaţii?
La asta trebuie să răspundem.
Draga mea, ştiu că eşti acolo.
Voi face tot ce pot pentru a te găsi.
Înainte de a trece la tratament trebuie să confirmăm cauza inflamaţiei.
Cred că cel mai bine ar fi să facem o biopsie a creierului.
- Ce înseamnă asta? - Trebuie să ne uităm la creierul ei.
Trebuie să luăm o bucăţică din creierul ei
pentru a confirma diagnosticul, înainte de a continua tratamentul.
- Nu ştiu. - D-le Cahalan, îţi promit,
dacă ar fi copilul meu, aş face biopsia.
Timpul s-a terminat.
Ştiu că pare invaziv, dar o pierdem.
Vom rade din partea din faţă a capului vreo zece centimetri,
până pe creştet.
Facem o incizie şi luăm o mostră.
Voi veni dimineaţă la ora 07:00.
Te rog să te odihneşti la noapte şi nu mânca nimic.
Mulţumesc.
- Eşti bine? - Nu vreau să încep să sper iar.
- Ce vrei să spui? - Rhona, sunt aici aici de o lună.
Am avut atâţia medici, opinii şi teorii. atâtea speranţe şi multe dezamăgiri.
Cine spune că tipul ăsta are toate răspunsurile?
Bine, uită-te la mine.
Dacă tipul ăsta nu are răspunsuri vom continua în altă parte până le găsim.
Dar am nevoie de tine aici, acum, trebuie să ştiu.
O să fii?
Pentru că eu am nevoie de tine şi Susannah are nevoie de tine.
Bună ziua. Am nişte veşti.
Rezultatul a revenit concludent pentru anticorpii receptorilor NMDA.
- Ce-i asta? - Encefalita receptorilor anti-NMDA
este o boală autoimună în care anticorpii
ţintesc şi atacă receptorii foarte importanţi din creier.
Nu înţeleg. Poţi să spui mai simplu?
Mai simplu, creierul ei este atacat de propriul ei corp.
Bine. Ce se întâmplă în continuare?
Putem trata asta.
Asta a fost descoperită într-un stadiu incipient.
Cred că va fi bine. Îşi va recăpăta 90%
din abilităţile cognitive.
Deci, o putem recupera complet?
Aşa cum spuneam, d-le Cahalan, este o posibilitate serioasă, dar...
... să sperăm că trupul ei răspunde la tratament.
Mulţumesc foarte mult.
Vei fi bine.
Te-am găsit.
Sunt norocoasă, pentru că în sistem asta-i destinat să rateze oameni ca mine.
- Am început tratamentul. - Mulţumesc.
Mulţumită doctorului Najjar am fost găsită.
El m-a găsit.
Corpul meu mi-a atacat creierul.
- Eşti bine? - Da.
Mi-a distrus complet capacitatea de a funcţiona.
Câţi oameni credeţi că au fost diagnosticaţi de-a lungul istoriei
ca schizofrenici, psihotici, bipolari,
sau poate doar că sunt nebuni,
când au avut ceva ce putea fi uşor de diagnosticat?
Mi-a luat o veşnicie să merg acasă.
Ţi-am adus asta.
Te iubesc atât de mult.
Susannah... Nu poţi să stai în pat toată ziua.
Doamne. Aveam un plan. Hai să mergem.
- Nu. Nu. - Mergem.
Ştii ce, dacă vom participa la maratonul din New York
vom avea mult de lucru, puştoaico.
Te rog, nu-ţi părăsi serviciul.
Pentru că sigur nu eşti un comediant.
Mă bucur să văd că ţi-a revenit personalitatea. Haide, poţi s-o faci.
A trebuit să învăţ totul de la zero.
Cum să merg iar. Cum să vorbesc iar.
Să zâmbesc.
Cum să fiu o fiică.
Să-l iubesc din nou pe Stephen.
Cum să scriu.
A trebuit să învăţ din nou să exist.
Şase luni mai târziu
- Şi, cum naiba te mai simţi? - Sunt bine. Da.
Mai iau medicamente încă, dar sunt bine.
Am citit primul tău articol de când te-ai întors.
- Nu-i aşa de bun. - Nu, nu.
Nu-mi spune ce să zic. De fapt e foarte bun.
Mai bun ca niciodată. Felicitări. E prima ta pagină.
Da, mare lucru, nu?
Da. Mulţumesc.
Mai vreau ceva de la tine.
Vreau să-ţi spui povestea, de la început până la sfârşit.
Vreau ca oamenii din New York să ştie prin ce ai trecut.
Vreau să scrii la persoana întâi.
E greu să dai informaţii personale, dar ar trebui să te gândeşti la asta.
Ştii...
- De ce nu? - Da?
Da, dacă asta ar ajuta pe cineva...
... se merită.
Grozav.
Va dura ceva timp s-o redactez, dar...
Da, ştiu. Ia-ţi cât timp ai nevoie.
Atâta timp cât o pot avea vineri.
O vei avea până joi seara. Nu-ţi face griji.
Mersi, Susannah!
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
M-am obişnuit ca oamenii să mă întrebe despre boala mea rară şi fascinantă.
- Nu vorbesc niciodată despre asta. - Sigur eşti bine?
- Margo? - Da?
- Sunt foarte bine. - Îmi pare rău.
- Mai bine ca niciodată. - Bine.
Bun, acum nu mai vorbi cu mine.
Susannah asta nouă seamănă foarte mult cu vechea Susannah,
dar este mult mai puternică.
Pentru că, pentru prima dată,
mă simt pregătită să rezolv misterul la ceea ce mi s-a întâmplat.
Să găsesc un răspuns.
Un răspuns care ar putea salva o viaţă.
Susannah a fost a 217-a persoană diagnosticată cu anti NMDA encefalită.
De atunci, mii de persoane au fost diagnosticate.
Cea mai bună lucrare a lui Susannah "Brain on Fire"
a ajutat oameni din toată lumea
să găsească diagnostice şi tratamente adecvate.
Dr. Souhel Najjar continuă să practice medicina şi a deschis una dintre
primele clinici din lume dedicate tratării tulburărilor cerebrale complexe autoimune.
El şi Susannah au rămas prieteni apropiaţi.
Susannah continuă să ridice
gradul de cunoaştere a acestor boli ca autor şi jurnalist.
În 2015 s-a căsătorit cu Stephen, muzicianul ei preferat.
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro